- Går det bra? - Ja. Jeg mener...
...hodet mitt sitter på enda.
- Du trengte ikke drepe ham. - Det var ham eller guttungen.
Jeg kunne ha stoppet ham.
- Kunne ikke ta sjansen, spesielt ikke nå. - Hva mener du?
Vi har svaret vårt.
- De har vært ute etter ham hele tiden. - Det visste vi.
Vi visste ikke at Iron Fist var nøkkelen til det Hånden vil ha.
Ordet er ikke et uhell.
Tror du han er en nøkkel? Til hva da? Overlevelsen deres?
En nøkkel antyder en lås.
- Jeg trodde det var en metafor. - Det er det ikke.
Tror du at Danny bokstavelig talt åpner noe?
Noe det er verdt å dø for.
Jeg er et våpen, ikke en nøkkel.
- Som du vet om. - Hva skulle jeg åpne?
Det må du svare på. Må være derfor de ikke har drept deg.
De har ikke gjort det fordi de vil ha meg på sin side.
Iron Fists qi er et våpen. Det er sant.
Men jeg har hørt historier om at den ble brukt til mer.
Til å forsegle ting. Eller åpne dem igjen.
Så Hånden er i New York fordi han gir dem tilgang eller åpner noe?
Kom igjen.
Det er galskap.
Det har ikke noe å si hva du tror. De tror at det er sant.
Han var medlem i Hånden.
En organisasjon som består av løgnaktige psykopater.
Dere kan ikke stole på ham.
Jeg forstår det, men sånn jeg ser det, har vi bare én ting å gjøre.
Hva mener du?
Holde Iron Fist så langt unna dem som mulig.
Det høres sprøtt ut, men vi har ingen annen løsning.
Jeg har viet livet mitt til denne kampen. Dere trenger meg.
Vi trenger hverandre.
Det er sånn de opererer.
De splitter oss, påvirker oss, svekker oss.
De får oss til å tvile på folkene vi stoler på.
Danny, pust dypt inn, og ro deg ned.
Slutt å si at jeg skal roe meg, Luke! Det er dette de vil!
De vil distrahere dere og vende dere mot meg.
Sowande løy ikke.
Hvordan vet du det?
Ingen endring i hjerterytmen.
Hvor var hjerterytmen hans da han kom bak meg?
Det er Hånden. Du vet hvordan de opererer.
Og nå vet vi hva de trenger. Det er deg.
Stick, du går rett i fella deres.
Om Alexandra får tak i deg, er krigen tapt.
Det kan jeg ikke tillate.
Stick, kanskje vi burde la ham ligge lavt eller bare...
...skjule ham.
Vi slipper opp for tid!
De jager vennene og familiene våre. De kommer ikke til å slutte der.
Dere hørte hva han sa. Dette ender med New York i ruiner.
De vil ha meg uskadeliggjort, fordi jeg kan tilintetgjøre dem.
Jess?
Hvordan kan vi skjule ham?
Greit.
Jeg kan gjøre det uten dere.
Jeg har allerede mistet én by. Jeg nekter å miste en til.
Ikke jeg heller.
Seriøst?
- Skal dere holde meg her mot min vilje? - Jeg skjønner deg.
Ingen elsker denne byen mer enn jeg, men du får ikke dra.
Ja vel, ja.
- Vil du gjøre dette? - Jeg vil ikke, men om jeg må...
Slik du måtte holde dama di hemmelig?
- Det er bak oss nå. - Nei.
- Vi er på samme side. - Det føles ikke slik.
- Ikke nå lenger. - Ikke gjør dette.
Nå må dere gi dere.
Bli her. Vi kan beskytte deg.
Du må roe deg ned.
Det er problemet, Matt.
Jeg har ikke mer ro igjen.
Det holder.
Ikke tving meg til å bruke den.
Beklager dette.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Fin måte å tilbringe tiden nå som du er ute av fengsel.
Ja. Tenk at dette måtte til for at vi skulle snakke sammen igjen.
Jeg er ikke flink til å holde kontakten. Men du kunne ha ringt.
Greit nok.
Holder den?
Det er en dobbel halvstikk. Jo hardere han drar, jo strammere blir det.
- Det er ikke tauet du må tenke på. - Jeg antar det er neven hans.
Når han påkaller den, går det til helvete.
Hvor lang tid har vi?
- Vanskelig å si. Kanskje en time. - Vi må finne ut hva han er nøkkelen til.
Hovedkvarteret deres er Midland Circle.
Ja, det visste vi.
Matty, dro du tilbake til det stedet?
Tilbake? Har du vært der før?
Ja. I fjor, da jeg etterforsket Hånden,
ledet sporet meg til en byggeplass som nå er Midland Circle.
Det var et kjempedypt hull der.
- Midt i New York? - Ja.
Husker du dette først nå?
Merket du noe i bunnen?
Jeg tror ikke det. Da bygningen ble ferdig, var hullet borte.
- Sikker? - Jeg er ikke sikker på noe lenger.
Du svarte ikke. Hvorfor får vi høre om dette nå?
- Det var ikke viktig. - Prøv igjen.
- Vi hadde nok å tenke på. - Hva er det du ikke sier?
Jeg var sammen med Elektra.
Det var en feil å ikke fortelle dere om henne.
Neste gang du glemmer noe som påvirker oss...
- Du er ingen åpen bok. - Hva betyr det?
Ingen sjekker bakgrunnen din.
Den er ikke deres sak, og den prøver ikke å ta livet av oss.
Klokken går.
Vi må dra til Midland Circle for å få flere svar.
Vi kom oss så vidt ut forrige gang. Nå venter de oss.
- Hun har rett. - Hvordan skal vi finne det han åpner?
Arkitekten?
Mannen til klienten min. Han kjæresten din prøvde å drepe.
Han tegnet stedet.
- Vet han hvordan Danny er koblet til det? - Det er verdt et forsøk.
Dere får dra.
Hva med deg?
Noen må bli her og passe ham.
Helst en som tåler en trøkk.
Jeg vet du er våken.
Ja, det er jeg.
Du har sovet i mange timer.
Takk.
Jeg liker meg her.
I New York?
Nei.
Hos deg.
TIL MINNE OM ELEKTRA NATCHIOS JOHANNES' ÅPENBARING 21,4
SACRED SAINTS GRAVLUND
- Danny er fortsatt bevisstløs. - Bra.
Når man har sporet disse jævlene i mange år,
hører man om all dritten de har gjort.
Selv når du har tatt dem, og de er døde...
...holder de deg våken om natten.
Hvor fant du denne drittsekken?
Lageret på 151st og Amsterdam.
Han ansatte ungdommer fra Harlem til å rydde opp
og ødelegge lik på et forlatt lager i Chinatown.
Hovedkvarteret vårt. Likene var de siste våre.
Pass på guttungen. Jeg tar meg av dette.
Tar deg av det?
Uansett om det er relatert til Hånden, var det et drap.
Du har rett igjen. Jo mindre du vet, jo bedre.
- Skal du kvitte deg med liket? - Ja. Noe sånt.
Ja, du har rett.
Jo mindre jeg vet, jo bedre.
Hvordan har en pro bono-advokat råd til en slik leilighet i New York City?
Det er et neonskilt rett over gata.
Det holder de fleste oppe om natta. Ikke meg.
Skjønner.
Pluss at jeg hjelper husverten av og til.
Jeg er ikke stolt av det, men jeg tar på drakten og banker dem som ikke betaler.
Jeg håper at det er en spøk.
Beklager rotet.
Det er greit. Du skulle sett leiligheten min.
Jobber du hjemmefra?
Jeg hadde en partner før. Vi hadde et kontor.
Og...
Ikke nå lenger.
Er du klar?
Ja.
Er alt i orden?
Ja.
Kom igjen.
En agent oppdaget dette på et av Sowandes lagre.
Utvilsomt levert av vår gamle venn, Stick.
Sowande har vært med oss siden vi dro fra K'un-Lun.
Tapet av ham vil kjennes i hele organisasjonen vår.
Det har skjedd.
Sånn ser dødeligheten ut.
- Et tap vi kunne ha forhindret. - Han ble tatt.
- Vi prøvde ikke engang å finne ham. - Vær så snill.
- Ikke lat som om du sørger. - Late som?
Som om tiden vår sammen alltid har vært fredelig.
Som om vi aldri har vært uenige.
Som om vi ikke har overlevd attentatforsøk
fra de andre her i rommet.
Mer enn noensinne er tiden inne for å vise en samlet front.
Vi sto sammen, helt til du hentet Svart himmel til oss.
Hvor er hun?
Hun er trygg.
- Hva betyr det? - Jeg trenger ikke svare.
Men med tanke på det som har skjedd de siste timene,
syntes jeg det var best å isolere henne.
Fordi du tror at vi kommer til å drepe henne?
Nei.
Jeg tror hun kan drepe dere om hun merker at dere er illojale.
Vi mener ikke å være illojale.
Vi har felles mål, slik som vi har hatt i flere århundrer.
Jeg er ikke så sikker lenger.
Vi må hedre Sowande ved å fortsette kampen for det han mistet.
Livet selv.
Lederen vår har fått oss så langt. Og jeg vil fortsette å følge henne
til vi har Iron Fist. Til vi har fått det vi trenger fra New York.
Jeg tror det er her fremme.
- Tror du det? - Jeg vet ikke.
Alle sandsteinsbygningene ser like ut, ikke sant?
- Beklager. Jeg glemmer hele tiden at du... - Glem det. Slikt skjer.
Hva må jeg vite om arkitekten?
Kona hans ansatte meg for å finne ham. Han sa ikke så mye til henne.
Spesielt ikke om en hemmelig tunnel under New York.
Det er et hull som går rett ned.
Like før han skjøt seg selv, sa han at "de" skulle tilintetgjøre byen.
Nå vet vi at "de" er Hånden.
Var han en av dem?
- Han sa at han var en av de snille. - Og du trodde ham?
Jeg leser ikke hjerteslag, men jeg leser folk. Han var desperat.
Han begynte å hamstre sprengstoff.
Var målet Midland Circle?
Kanskje. Jeg tror det er her.
- Tror du det? - Nittini prosent.
Nittito prosent. Men det er mye likevel.
- Lexi, ikke sant? - Moren min er ikke her.
Vet du når hun kommer tilbake?
Hva vil du?
- Bare snakke. - Om pappa igjen?
Om det som skjedde.
Du sa han var innblandet med mafiaen eller noe.
- Det var ikke mafiaen. - Hvem er du?
- Han er advokat. - Hva?
Jeg heter Matthew Murdock. Det kan være mer ved historien til faren din.
Det hadde hjulpet om du svarte på noen spørsmål.
Greit.
En lukket dør pleide å bety noe.
Beklager.
All den tiden vi har kjent hverandre, har jeg aldri sett deg sånn.
Stillingen din innebærer mye makt.
Men det er like mye en byrde som en velsignelse.
Det var derfor jeg overbeviste de andre om å følge deg.
Du og jeg har alltid forstått hverandre.
På én betingelse:
Vi skal finne og fange Iron Fist selv, uten Svart himmel.
Det ligner ikke deg å utvise mangel på tro.
Og det ligner ikke deg, Alexandra, å utvise slik...
Svakhet?
Brødrene våre sier sannheten, selv om de gjør det på en klumsete måte.
Svart himmel har alltid vært din profeti, din visjon.
- Og du har mislyktes. - Jeg er ikke enig.
Hun er livsviktig for at vi skal lykkes. Du må snakke med dem.
Jeg har prøvd.
Vi har ikke kommet nærmere Iron Fist etter at hun gjenoppsto,
eller substansen eller å komme tilbake til K'un-Lun.
Vi har bare kommet nærmere døden.
Hvordan kan du unngå å se det jeg ser?
Hun har store ferdigheter, ja...
Jeg snakker ikke om evnene hennes.
Hun har en styrke du og jeg bare kan forestille oss.
Selv om jeg gjorde det, føler ikke de andre det samme.
De andre vil ha plassen min ved bordet.
Som du sa, har det skjedd før. Jeg var der.
Gao, det var du som førte an.
Fortiden ligger bak oss.
Akkurat nå kan jeg være din eneste allierte.
Og du tror ikke at Svart himmel er nok til å redde oss?
Jeg har lært å ikke tro på noen ting.
Men tiden vår sammen er ikke forbi.
Ikke enda.
Tenk over forslaget mitt.
Vi kan være klare til å handle i kveld.
Du hadde rett.
Jeg venter her til du er ferdig.
Dere har bundet meg som en fange.
Ikke "som". Du er absolutt en fange.
Det ser ikke bra ut.
Hvor er Matt og Jessica?
De finner informasjon om Midland Circle. Vi tror det var der det begynte.
"Vi"? Som i dere andre, som motarbeidet meg?
Om du hadde lyttet i stedet for å kjempe imot,
ville du ha vært der under samtalen og sikkert vært enig.
Midland Circle er mistenkelig.
- Spesielt nå som vi har funnet hullet. - Hvilket hull?
Murdock tror det er noe rart ved Midland Circle.
Og du har vakttjeneste.
Niks. Det kommer an på deg.
Stor feil.
Skjønner du ikke hva som skjer?
Dere har bundet meg som om jeg var fienden,
og de prøver å drepe dem vi bryr oss om.
- Misty beskytter alle. - Inntil videre.
Jeg er glad i flere enn politiet har plass til.
Og det er du også.
Byen står på spill.
Du og jeg,
Luke Cage og Iron Fist, hører til der ute.
Sammen, på frontlinjen.
Jeg liker ikke å kjempe.
Men om jeg må, er jeg smart.
Det er ikke smart å stenge meg inne.
Det er det ikke å kjempe mot dine allierte heller.
Når jeg har fokusert qien min igjen, kommer jeg meg løs.
Jeg venter.
Hva driver han med?
Mediterer.
Tror jeg.
Han sa noe om en tranestilling og sentrere anemien sin.
Så begynte jeg å ignorere ham.
Anima.
- Hva? - Han sentrerer animaen sin.
Ja vel, ja. Jeg tror ikke på de mystiske greiene.
Det er ikke "mystiske greier".
Det er en annen måte å se verden på.
- Ganske annerledes. - Ja.
Det handler om perspektiv.
Fortell hvordan du slo dragen og fikk den magiske hånden din igjen.
Under den siste prøven til den udødelige Shou-Lao
- slo jeg til det glovarme hjertet hans. - Jeg tullet.
Glovarmt hjerte?
Det må vel ha vært vondt.
Ja.
Ufattelig vondt.
Jeg ble truffet av en rakettkaster en gang.
Ble skutt i ansiktet med hagle.
Av Jessica.
Vår Jessica?
Tro meg. Jeg slåss heller mot en drage enn mot Jessica Jones.
Hva skjedde mellom dere?
Vi delte et øyeblikk.
Men vi måtte gå hver vår vei, så...
Hver deres vei?
Du begynner å høres ut som meg.
Vet ikke hva dere tror at dere kommer til å finne. Det er enkelt.
Pappa forlot oss og ble drept.
- Det er nok vanskelig å forstå... - Nei.
Han ville ikke at noe skulle skje deg eller moren din.
Hun gråter seg i søvn hver kveld nå.
Hadde faren din kontor hjemme?
Nei, han holdt jobben og livet adskilt. Som om det hjalp.
Du minner meg om en venn.
Faren hans var bokser...
...som tok seg vann over hodet og ble drept.
Og vennen min trodde også lenge at faren hans forlot ham.
Helt til han fikk vite at faren hans ble drept
fordi han ville slutte å være forbryter.
Han ville at sønnen skulle være stolt av ham.
Faren til vennen min var en bra mann. Kanskje din også var det.
Hun het Elektra Natchios.
Du er ikke henne.
Du er mye mer enn hun noen gang var.
Det var en mann.
De kaller ham Djevelen i Hell's Kitchen.
I det andre livet lot han Elektra dø.
Var det ham jeg møtte i kampen?
Han kan prøve å lure deg igjen og vende deg mot oss.
Det skjer ikke.
Det er noe mer du må vite.
Noe om meg.
Jeg er døende.
Du kan ikke dø. Hånden lever evig.
Vi vil det.
Men kroppene våre har sine begrensninger.
Og når døden ikke kommer av krefter utenfra,
prøver organismen av og til å gjøre det slutt selv.
Jeg trenger en substans vi oppdaget i K'un-Lun.
Og i flere år brakte den oss tilbake fra de døde.
Jeg brukte siste rest på å vekke deg til live igjen.
Hvorfor det?
Fordi jeg visste at du ville redde oss.
Og da jeg så deg,
skjønte jeg at etter all denne tiden, selv med de andre ved min side,
så var jeg lei av å være alene.
Om vi ikke finner mer av denne substansen,
kommer vi til å dø begge to?
Ja.
Du må sørge for at det ikke skjer.
Du er Svart himmel.
Og når dette er over, skal du og jeg, vi to...
Tjene livet. Alltid.
Hjertet ditt slår saktere.
Du puster dypt.
Det er sånn god qi blir til.
Og dårlig qi frigjøres fra kroppen.
Det er mer komplisert enn som så.
Ikke så veldig.
Jeg kunne forventet dette av de andre.
Men du burde ha forstått.
Vi er i krig.
Og det er vår plikt å vinne.
Kjempe, kanskje. Men å vinne...
Det krever noe spesielt.
- Ble du lært opp av de samme som meg? - Nei.
Så hvorfor tror du at det er rett å binde meg?
Det virker som om du finner det på etter hvert.
Jeg gjør det.
Det er sånn man overlever.
For å være ærlig,
- vet jeg ikke hvor jeg skal begynne. - Med begynnelsen.
Faren min var en sånn fyr...
Han var så grei at det var kjedelig.
- Og så? - Og så forandret han seg.
Han jobbet mer, noe som ikke var så rart,
men så sluttet han å sove.
Jeg hørte ham om natta mens han vandret rundt.
Han sluttet å spise sammen med oss. Han sluttet å spise helt.
Han satt ved pianoet av og til, men han spilte ikke.
Ikke sånn som han pleide. Han gjorde ikke noe sånn som han pleide.
Jeg savnet ham.
Lenge før moren min gikk til deg.
Lenge før han døde.
- Spiller du? - Unnskyld?
- Piano. - Nei. Du?
Ja. Jeg lærte litt i kirken da jeg var liten.
- Hva er det du gjør? - Bare... Har du noe imot det?
- Det er rett frem. - Her?
Ja.
Jeg var ikke så flink, men...
- Kom igjen. Vi må gå. - Bare gi meg et øyeblikk.
Hører du det?
Diss.
Hammeren treffer noe før strengen her.
Hva er det?
Ser ut som tegningene til bygningen faren din jobbet med.
- I pianoet? - De måtte ikke havne i gale hender.
Er deres de rette?
Jeg lover at uansett hva faren din gjorde, er vi på din side nå.
Men vi trenger et øyeblikk.
Han skulle sprenge den.
- Faen. - Hva?
Det er ikke bygningen.
Det er noe annet. Det er noe under bygningen.
- Hullet? - Nei.
Dette er på bunnen av hullet.
Det er noe under Midland Circle.
- Hvordan føler du deg? - Har aldri hatt det bedre.
Men du og guttungen er ikke drikkekamerater.
Du må være på vakt.
Han er bare frustrert.
Jaså? Gi ham et øyeblikk, så slår han oss begge i svime.
Ja, han sa det.
Jeg hørte jenta si at du nettopp har vært i fengsel.
Ja ha?
- Det ligger bak meg nå. - Nei.
Det gjør det aldri. Ikke egentlig.
- Uansett hvor mye du holder igjen. - Hva betyr det?
Det betyr at når det går til helvete,
kan du volde mye mer skade om du gir slipp.
Det er ikke derfor jeg er her. Jeg liker ikke å se folk bli skadet.
Jeg er her for å få svar. Det er alt.
Jeg har også sittet i buret.
Før jeg gikk til krig med Hånden.
Da jeg var guttunge. Ti år.
Det var moro å være blind bak murene.
Så møtte jeg noen som lærte meg å slåss.
De lærte meg hvordan verden egentlig fungerer.
Da jeg slapp ut, hadde jeg et formål.
Var det dem du kaller De kyske?
Ja.
Det nærmeste jeg har hatt en familie.
Bortsett fra Matty.
Og Elektra.
- Kondolerer. - Takk.
Det er ingenting imot det som skal skje nå.
Hvorfor røkelse?
Det hjelper meg å meditere.
Be om veiledning.
Tilgivelse. Den typen ting.
Arkitekten oppdager noe under bygningen sin,
og det er ille nok til at han dør mens han forsøker å sprenge det.
Han ville ødelegge det, ikke sprenge det.
Han ville at det skulle kollapse. Er du sikker på at hullet er menneskeskapt?
Kan det være berggrunnen?
Tretti etasjer nede, i en perfekt kuppel?
Greit nok.
Jessica?
Hvordan visste du det?
Om hva?
Om faren min.
En kriminalitetsbekjempende blind advokat. Tenkte det lå en bra historie bak.
Eller en jævlig en.
Du tok saken min, jeg tok din.
Jeg mener bare at vi vil samarbeide bedre om vi stoler på hverandre.
- Gjør ikke du? - Det er det fineste du har sagt til meg.
Ikke bli vant til det.
Mye røyk.
Hva er dette?
Litt ditt, litt datt.
Guttungen hadde rett.
Det er krig.
Og de trenger ham for å vinne.
Vi antok at vi bare hadde to valg.
Rømme eller kjempe.
Tja...
Jeg har funnet en tredje mulighet.
Noe er galt.
Luke!
Det kommer ikke til å gjøre vondt. Jeg lover.
Du trenger ikke gjøre dette.
Alexandra sa at jeg ikke visste hva du var. Hun hadde rett.
Du var vårt våpen. Men de har gjort deg til sitt.
- Hva snakker du om? - Du tjente K'un-Lun så godt du kunne.
Har du flaks, får du se det igjen. Jeg forestiller meg at det er vakkert.
Stick, du må høre på meg.
Skulle ønske jeg hadde en annen løsning.
Men det finnes langt verre ting her i verden enn meg.
Stick!
- Du får ham ikke. - Du bestemmer ikke over meg lenger.
Elektra!
- Hør på meg. - Matthew.
Du trenger ikke gjøre dette.
Du tilhører ikke dem. Dette er ikke deg.
Det er godt å se deg.
Nei!
Får jeg slå meg ned?
Jeg vet at du liker å spise alene.
Men jeg føler trang til å gjøre opp.
Jeg trodde hele årgangen ble ødelagt i brannene i Marseille.
Du hadde blitt overrasket over hva en finner på bunnen av Det baleariske hav.
Fortsett.
Opprinnelig ville jeg ikke dra fra K'un-Lun med dere. Husker du det?
Ja. Du ville bli hos de eldre.
Du ville...
...bruke oppdagelsene våre kun til det gode.
Det er på tide at du får vite sannheten.
Jeg ville ikke bli i K'un-Lun på det tidspunktet.
Jeg ville bare ikke dra sammen med dere.
Det er ingen overraskelse.
Du har alltid bare vært opptatt av din egen styrke.
Det har fått meg så langt.
Jeg venter fortsatt på unnskyldningen.
Jeg antar at du har snakket med Gao.
Ja.
Uansett hva som har skjedd før, skulle vi kjempe i denne krigen sammen.
Selvsagt. Og det var derfor...
...jeg ville at ditt siste måltid skulle være godt.
Kom du alene...
...for å møte meg?
Dumt.
Men du har jo alltid vært en ensom ulv.
En interessant metafor.
Men om du kjente meg...
...hadde du visst...
...at jeg jakter på ulven.
Om du kjente meg,
hadde du visst at jeg alltid vinner.
På styrerommet...
Mr. Rand, jeg vet at jeg snakker for oss alle
når jeg sier hvor fint det er å ha deg her hos oss igjen.
Denne gangen for godt.
Denne krigen...
...er ikke over.
Det som kjennetegner krig, er
at det bare fungerer om begge sider mener at de er de snille.
Dere vil bekjempe oss. Vi kjemper for å få tilbake det som en gang tilhørte oss.
Hva vil dere?
Dra tilbake til K'un-Lun.
Det er umulig. Dere ødela det.
Jeg så det.
Du så det du ville se.
Sannheten er at du og jeg ikke er så forskjellige.
Vi deler samme hjem.
Vi vil tilbake til det begge to.
Og nå, uten at døden står i veien,
tror jeg vi kan gjøre det, sammen.
Nei.
Vi er ikke like.
Jeg vet det.
Men til slutt...
...og dette er slutten,
vil du gjøre det alle andre gjør for meg.
Du skal tjene.
Hvor tar dere meg med?
Nå som han er tatt hånd om, kan vi gå videre som planlagt.
Lite har gått som planlagt.
Ja, vi har Iron Fist, men til hvilken pris?
Finnes det noen pris som er for høy for at vi skal overleve?
Når det er livet til en av våre egne, ja.
Vi må se mot fremtiden.
Det er vår største fordel.
Fra nå av er vårt eneste fokus å sikre substansen.
Før hans allierte kommer etter ham.
Vi kan ikke undervurdere dem.
Ikke undervurder meg!
Drep Luke Cage.
Drep Jessica Jones.
Og Djevelen i Hell's Kitchen, samme hvem han er.
Så flott at dere er med på planen.
Men la meg minne dere på at jeg nøytraliserte fiendene våre.
Jeg fikk tak i Iron Fist.
Jeg holdt den viktigste operasjonen i historien vår gående
mens dere overga dere til kaos og konflikt.
Jeg har bevist at jeg er den eneste sanne lederen...
Han heter Matthew.
Og jeg heter Elektra Natchios.
Dere jobber for meg nå.
Har dere spørsmål?
Tekst: Heidi Rabbevåg